Prezeráte si mobilnú verziu motoride.sk.
Prepnúť na PC verziu.
Pridané: 15.01.2013 Autor: marekNApionieri
Čitatelia: 5021 [Mototuristika - Amerika - Cestopis]
Chile Chico opúšťame ráno a máme to už len 10 km do Argentíny. Chile sa s nami lúči nádhernou prírodou. Modré lúky posiate akýmisi kvetmi ktoré voňajú krajšie ako eukaliptové lesy v Peru.
Predchádzajúci | Seriál článkov: Naprieč Južnou Amerikou
Sranda je, že na Argentínskej strane mizne akákoľvek flóra. Je tu len rovina, piesok a veľmi zlá prašná cesta. Stmieva sa tu veľmi neskoro, okolo 23 30 je tu stále ešte vidno. Staviame stany a ukladáme sa pokojne spať. Pokoj netrvá dlho a zisťujem ďalšiu vec. Okrem toho, že tu nie je nič tak tu strašne fúka. O 4 tej ráno sa prebúdza každý z nás preto, že jeho stan je zvalený. Poliak Tomek sa zo stanu nevie dostať a tak si robí vlastný východ nožíkom. Je to fakt horor ako fúka! Okolo pol piatej ráno sme všetci zbalený.
![]() |
Rozmýšľame čo robiť, na motorku ma nechcú pustiť. Tvrdia, že jazda v takomto vetre je nemožná. Mne sa ale čakať nechce a skúšam ísť na motorke. Ide to! Síce som v 45 stupňovom uhle ale ide to. Neskôr sa vietor upokojil a my sa dostávame do mesta EL Calafate odkiaľ to máme namierené na Perito Moreno. Ľadovec ktorý sa posúva každým dňom o tri metre, láme sa a padá do priepasti. Fakt zaujímavé a krásne miesto ktoré sa oplatí vidieť. Odlomenie ľadovca sme chceli aj natočiť no zistili sme, že padá len vtedy keď nie je na ňom namierená kamera alebo fotoaparát.
![]() |
Včera sme sa poučili a tak kempujeme v opustenom dome tam fúkať nebude. Od Ushuaia nás delí iba 900 km. Cesta je už dobrá, asfaltová a my musíme opäť vstúpiť do Chile cez mesto Puerto Natales. Je to hrozne otravné vybavovať veci na hraniciach no iná cesta na koniec sveta nie je. Okrem hraníc musíme opäť na loď. Loďka nás preplavila do mesta Porvenir kde by mali žiť Tučniaci. Žiadneho nevidíme a po troch hodinách jazdy nás opäť čakajú formálnosti na hraniciach.
Vstupujeme do Argentíny. Konečne vidím prvú tabuľu ktorá ukazuje ako ďaleko je Ushuaia. Už len 300 km a sme v cieli. Teda iba teoreticky. Tak isto ako v Kazachstane tak aj tu cieľ nie je koniec výpravy. Vždy chceme naše stroje ktoré nám prirástli k srdcu doviesť domov. Žiadna loď by nám z Ushuaia nedopravila naše vozidla domov takže koniec bude až v Buenos Aires. Asi 50 km pred Ushuaia sa nám kazí trabant. Nič vážne iba zapchatý karburátor. No ja s Danom pozeráme do mapy. Zisťujeme, že náš cieľ najjužnejšieho miesta kam sa dá dostať autom nie je Ushuaia ale dedinka Moat. Meníme plány a ideme tam.
Je to tu nádherné! Opäť asfalt zmizol a my musíme zvládnuť už len 100 km krásnou krajnou. Dedinka Moat sú asi tri domy a za ňou cesta pokračuje ďalej. Musíme ísť ďalej, musíme sa dostať čo najviac na juh! Dostali sme sa až k akejsi radarovej stanici. To je najjužnejšie miesto kam sa dá autom dostať. Ďalej je len útes. Tú radosť si neviete ani predstaviť. Po štvrť roku jazdy na 55 ročnej Jawe a teraz už vlastne 56 ročnej. Po tých najhorších cestách Južnej Ameriky sme sa dostali do cieľa živý a zdravý!!!
![]() |
Tak a teraz si už môžem povedať, že som na Jawe zdolal celý kontinent a to je niečo. Ďakujem všetkým ktorý ma podporili a ktorý mi verili, že to zvládnem. Musím poďakovať aj Janovi Baloghovi zo Styxu ktorý mi ku koncu cesty veľmi pomohol. Je to síce ešte 3000 km do Buenos Aires ale už len po asfalte. Určite sa z tade ešte ozvem keď budem čakať na lietadlo.
![]() |
Ďakujem všetkým!!!
Marek Slobodnik
Pridané: 15.01.2013 Autor: marekNApionieri Zdieľať
Predchádzajúci | Seriál článkov: Naprieč Južnou Amerikou
© Copyright 2001-2024 Motoride.sk | ISSN 1336-6491 | info@motoride.sk | Podmienky poskytovania služieb. | RSS:
Obsah stránok MotoRide.sk je chránený autorským zákonom. Kopírovanie v akejkoľvek podobe bez súhlasu je nezákonné.
Počet návštevníkov Dnes: 27623 | Včera: 202111